Carola, neljaaastane tüdruk, on vaid mõned päevad käinud uues lasteaias. Harjumine võtab aega ja nii ei taha ta kuidagi oma vanematega hüvasti jätta. Hommikuses lahkuminekus on isa-ema-igatsust. Isa Erik ei muretse, lasteaed on kodune. “Elasime enne Järvamaal, aga kuna meie poeg Carlos läks Waldorfi kooli esimesse klassi, otsustasime tüdruku panna siia lasteaeda,” rääkis Erik.
Rakvere Waldorfi kool ja lasteaed pani neid uude koju kolima, pereisa sõnutsi oli see teadlik otsus. “Lapsed on pereliikmed ja tahame, et neil oleks parim elu. Tavaharidusmudel paneb lapsed oma süsteemidega kinni, ma pole sellega rahul. Siin jäetakse lastele loovus ja loomingulisus alles,” sõnas isa. Raamideta mõtlemine, teadlikud pedagoogid ja kasvuerisustest lähtumine on need, mis teda Waldorfi pedagoogikas kõnetavad. “Laps pole masin, vaid hingestatud inimene,” lausus Erik. Isa sõnutsi on sel lasteaial oma hingus, mis vaikselt suureneb, ja oluline on see, et väikesesse rühma on lapsel kergem tulla. “Mulle meeldivad ka need toredad rituaalid, mis siin on. Sööki alustatakse ja lõpetatakse lauluga,” selgitas isa, kes seadis end pärast kallide jagamist minekule. Õpetaja võttis Carola sülle ja tüdruku harjudes sai ka mäng loa päeva täita.