Pealkirja esimeses pooles sisalduv näib välja öeldes nii enesestmõistetav, et seda ei tahagi justkui välja öelda, sest tundub ajaraisuna. Kes siis rongi läbi ei lase?
Aga elu näitab muud. Möödunud aastal teatas tehnilise järelevalve amet, et rongiõnnetuste arv on lausa märkimisväärselt kasvanud ja nende peamiseks põhjuseks on liiklejate hooletus ning liiklus- ja ohutusreegleid eirav käitumine.
Mullused andmed räägivad sellest, et rongi ja inimese kokkupõrkes – mis oleks õigem sõna? – hukkus 13 inimest. Kolmteist inimest jäi rongi alla ja suri. Rongid on tuntud kui turvalised transpordivahendid, aga neil on tohutu mass ja nende pidurdusteekond väga pikk. See teeb nad võimsaks ohuallikaks. Pealegi teame ju, et rong ei tule kusagilt ootamatult nagu pauk luuavarrest. Ei, rong liigub ainult raudteel, ja selle lähedusse juhtudes tulebki ettevaatlik olla. Kõlab lihtsalt, ent ometi eksitakse selle juhtnööri vastu ikka ja jälle.
Pealegi teame ju, et rong ei tule kusagilt ootamatult nagu pauk luuavarrest.
Kampaaniad on üks hea võimalus rasketele teemadele tähelepanu juhtida. Nüüdne kampaania on sõnum sellestki, et jõulueelses saginas ei tohi unustada: sind oodatakse jõuludeks koju. Sind oodatakse rohkem kui mõnd kingitust. Ei toredail plaanidel ega uhketel jõulukinkidel ole mingit mõtet, kui üürikese tähelepanematushetke tõttu oma elu raudteerööbastele jäetakse.
Ei tea, kas on uuritud, kui suur osa õnnetuste hulga kasvus on inimeste lahutamatutel kaaslastel kõrvaklappidel, kuid selge mõistus neid seostab. Võibolla on just siin ka üks võimalik lahendus.
Tehniliselt peaks olema üsna lihtne õpetada tänapäevastele nutitelefonidele selgeks, kus on ülesõit, raudtee ja kas seda mööda läheneb rong. Kui klapid on peas ja ei kuulda-nähta enda ümber mitte midagi, ent äkitselt hakkaks klappidest kostma ärritavat heli, mis annab märku, et lähenetakse raudteeülesõidule ja rongile, siis küllap ka tähelepanu koonduks ja hajameelsusest rongi alla jalutamist oleks kordades vähem.