Otsus suvepealinnast Rakverre kolida sündis võrdlemisi kiirelt. Mu abikaasa on Neeruti järvede vahel pärit. Vaid 20 km kaugusel asuv tugivõrgustik (ämm, äi ja mehe õed-vennad) on suur boonus. Ka finantsiliselt tundus tegu mõistliku otsusega. Pärnu rannarajooni 46 m2 korteri müügist saadud summa eest ostsime siia 120 m2 maja, mille ees laiub munakivitee. Laste üleskasvamiseks tundub see väga mõnus ja rahulik piirkond. Teisalt on linna keskel elamise plussiks asjaolu, et kõik vajalik on vaid jalutuskäigu kaugusel.
Esmamuljet kirjeldaksin järgnevate märksõnadega: roheline, kompaktne ja sõbralike elanikega linn. Siinsete elanike elutempo paistab esmapilgul oluliselt rahulikum kui suuremate linnade asukail. Kolimispäeval kiirustasin kulinaarialetist abilistele kõhutäit tooma ning sealse teenindaja huvi uustulnuka vastu oli muljet avaldav. Pärnus tüüpiliseks kujunenud lausete "Mida soovite?" ja "Ilusat päeva!" asemel küsis teenindaja esmamuljete kohta, suhtles lastega ja näitas välja siirast huvi. Järgmisel korral uuris, kuidas sisseseadmine on edenenud.